Opetusohjelman tekeminen on saanut EU:n Life – Luonto rahoitustukea

Luonnonmetsää tutkimassa
Ohjelma leikki-ikäisille ja ala-asteen ensimmäisille luokille

Ennakkovalmistelu: 
Tutustutaan tavallisiin metsän lajeihin määrityskirjallisuuden avulla.
Kerrataan jo entuudestaan opittua.
Korostetaan oppilaille oppilaat sään mukaista varustusta
Varataan eväät mukaan

Tarvittavat välineet:
Luppeja
Kangaspala noin pari neliömetriä, jonka päälle näytteet kerätään
Pusseja tai kori, mihin näytteet ja lasten löytämät aarteet kerätään 
Määrityskirjallisuutta: kuvallisia sammal-, jäkälä- ja kasvikirjoja, hyönteisoppaita ja lintuoppaita
Istuma-alustoja
Leikkiin pitkä naru

MAASTOSSA

Suositeltava maastokohde on mm. Tuohimetsän Metsopolun alun iäkäs kuusikko. Muukin iäkästä metsää kasvava metsikkö on hyvä..

Oppituokion tavoite:
Opetellaan rauhoittumaan ja olemaan hiljaa metsässä ja kuuntelemaan luonnon ääniä. 
Opetellaan aistimaan ympäröivän metsän olemassaolo.
Opetellaan olemaan yksin hiljaisuudessa (vaikka muitakin on läsnä).
Opetellaan erottamaan eri lajien välisiä eroja, tekemään havaintoja.

Ryhmän saavuttua metsän reunaan opettaja/ryhmän vetäjä kehottaa oppilaitaan liikkumaan metsässä metelöimättä, vahingoittamatta ja rikkomatta mitään. Metsässä on liikuttava kunnioittaen, sillä metsä on metsän eliöiden koti eikä toisten kotiin mennä tärvelemään ja rikkomaan paikkoja.  Metsässä liikutaan niin, että kukaan jälkikäteen pysty päättelemään, että täällä on käynyt ryhmä lapsia.

Kun saavutaan metsän sisään mukavalta tuntuvaan paikkaan, opetellaan ensin olemaan hiljaa ja osana ympäröivää metsää. Hiljaa olemiseen olisi suotavaa kuluttaa aikaa vähintään 15 minuuttia.

Hiljaa oleminen
Kuunnellaan ääneti ja liikkumatta silmät kiinni mitä metsässä tapahtuu. Samalla hengitetään syvään ja haistellaan ilmaa. Tämä voidaan esimerkiksi tehdä maaten maassa, jos maa ei ole märkää. 
Aukaistaan silmät ja katsotaan puiden latvuksiin, kyykistytään ja katsotaan aivan lähietäisyydelle maahan jalkojen juuressa, käännetään pää sivuttain ja katsotaan metsää sivusuunnasta sekä katsotaan metsää ylösalaisin jalkojen välistä.

Jokainen valitsee itselleen oman mielipuun:
Haistellaan, kosketellaan ja halataan puuta. 
Kuunnellaan hyvin tarkasti mitä elävien puiden rungon sisällä tapahtuu painamalla korva kiinni runkoon.

Kootaan oppilaat ryhmäksi ja vaihdetaan kokemuksia.

Erilaisten sammalten ja jäkälien kerääminen:

Oppilaille jaetaan lupit ja jaetaan oppilaat pareihin.

Oppilaiden tehtävänä on tutkia ympäristöä sekä katsoen että luupilla ja etsiä niin monta erilaista sammalta/jäkälää/kasvia/luonnon ihmettä kuin löytävät ja tuoda pari näyteversoa/palaa ihmeteltäväksi kokoontumispaikkaan, mikä on merkitty maahan levityllä kankaalla. Löydökset asetetaan kankaan päälle. KOROSTETTAVA NÄYTTEEN PIENUUTTA JA MALLIKSI OPETTAJA OTTAA SAMMALMATOSTA YKDEN VERSON. Samalla tarkkailleen, mitä on sammalien alla. Katsotaan lupilla, onko sammalten tyvellä ja karikkeessa pikkueläimiä. Laitetaan sammalet takaisin paikoilleen.

Opettaja kertoo säännöt: Parin kanssa työskennellään puhumatta mitään, ainoastaan elekielellä voidaan keskustella parin kanssa. Sovitaan oppilaiden kanssa taikasanasta. Kun opettaja sanoo taikasanan, kaikki ovat hiljaa.

Oppilaat hajaantuvat työskentelemään.

Opettajan sanottua ennalta sovitun taikasanan saa jälleen puhua. Taikasana sanotaan, kun opettaja huomaa, että lapsia ei enää kiinnosta kerätä näytteitä, katsella lupeilla ja olla hiljaa. 

Kutsutaan oppilaat kankaan äärelle. Lasten kanssa lajitellaan tuodut näytteiden palat samanlaisiin kankaan päällä. Opetellaan erottamaan jäkälät (sieniä) kasveista ja sammalet (sammalella ei ole juuria) ruohovartisista kasveista ja varvuista. Opetellaan tunnistamaan yleisimmät metsän kasvit, sammalet ja jäkälät. 

Yhdessä etsitään eläinten jättämiä jäkäliä. Opetellaan tunnistamaan oppilaiden ja ihmisen jättämiä jälkiä. 

Jokainen etsii oman lempipaikkansa metsästä. 
Joka oppilas etsii nyt jo tutusta metsästä lempipaikkansa ja oleilee siinä hiljaa. Lempipaikan valinnassa on korostettava jälleen, että nytkään ei saa vahingoita luontoa – esimerkiksi ei ole suotavaa kiivetä kiven päälle niin, että sammalet irtoavat sen kyljestä -.  Oppilaille ei kerrota etukäteen, kuinka kauan aikaa lempipaikassa saa olla. Jos oppilailla on selvästi vaikeaa olla hiljaa mitään tekemättä, heitä voi kehottaa tarkkailemaan esimerkiksi lintuja. Kun on tarpeeksi pitkään hiljaa ja liikkumatta, alkavat lähistöllä olevat metsän eläimet tottua vaarattomaksi todettuun vierailijaan. Niinpä metsän eläimet alkavat normaalit toimensa. Esimerkiksi linnut voivat tulla hyvinkin lähelle lempipaikassa olijaa.

Opettaja päättää ajan pyytämällä oppilaat uudelleen kokoon. Suositeltava aika on vähintään 15 minuuttia.

Loppuleikkejä

Leikit on hyvä liekkiä muualla kuin iäkkäässä tutkimusmetsässä, sillä metsän aluskasvillisuus ja puiden tyvien sammalmatto kuluvat helposti. 

Oravat ja näätä

Opettaja kertoo, että näätä on oravien vihollinen, koska se syö oravia. 

Leikitään näätää ja oravia: Jokainen yhtä lukuun ottamatta ottaa itselleen oman puun niin, että yhtään vapaata puuta ei jää leikkijöiden keskelle. Alue rajataan narulla. Puussa kiinni olevat lapset ovat oravia. Ilman puuta jäänyt on näätä.  Näätä sanoo ”NÄÄTÄ”, jolloin oravat säikähtäneenä vaihtavat puuta. Näätä juoksee vapaaksi jääneen puun luo. Ilman puuta jäänyt on uusi näätä, joka huutaa puolestaan näätä. Ja niin leikki jatkuu.

Käärmeen nahanluonti 
Lapset ovat jonossa peräkkäin jalat harallaan. Jonon ei tarvitse olla suora. Kun ensimmäinen jonossa seisova sanoo KÄÄRMEEN NAHANLUONTI, lähtee jonon viimeinen konttaamaan jalkojen välistä ensimmäiseksi. Kun hän on päässyt jonon ensimmäiseksi, hän nousee seisomaan ja sanoo NAHANLUONTI, ja taas jonon viimeinen  lähtee konttaamaan. Kun kaikki ovat kontanneet läpi, on käärme luonut nahkansa. 

Kohteelta toiselle kulku
Maaston eri kohteita esim. kuusi, kivi koivu käytetään ”pesinä”, jotka näytetään lapsille. Kun ohjaaja huutaa jonkun näistä, lapset siirtyvät kohteen luo mahdollisimman nopeasti. Vaikeutta lisätään sanomalla muita kohteita tai sama kohde uudelleen, jolloin ei siirrytä mihinkään. Kesken siirtymisen tai jollakin kohteella ohjaaja voi sanoa myös UKKOSMYRSKY, jolloin kaikki menevät heti kyykkyyn. 

Pakkanen – aurinko –leikki
Useampi hippa (pakkanen) ja muutama pelastaja (aurinko). Loput leikkijät ovat pikkulintuja. Pikkulinnut lentelevät rajatulla alueella. Kun pakkanen koskettaa lintua, lintu jähmettyy. Aurinko sulattaa linnun jälleen liikkuvaksi halaamalla lintua. Jonkin ajan kuluttua osia vaihdetaan. 

Luontokim
Lakanan päälle laitetaan luonnosta löytyneitä kappaleita: sammalta, oksia, käpyjä jne. Esineitä katsotaan ja ne nimetään yhdessä. Leikin ohjaaja pyytää muut kääntämään selkänsä lakanalle ja ottaa yhden esineen pois. Kuka ensimmäisenä arvaa ja osaa nimetä poistetun kappaleen, saa poistaa seuraavan esineen. Vaikeutta voi lisätä laittamalla lakanalle esim. kasveja, jotka on ensin tunnistettu.

RETKEN JÄLKEEN SISÄLLÄ LUOKASSA

Kaikki lapset tekevät oman maalauksen/piirustuksen väreillä metsässä kokemastaan. Vaihtoehtoisesti yhdessä voidaan tehdä isolle paperille yhteinen metsä, mihin kaikki oppilaat piirtävät/maalaavat. Opettaja ohjeistaa mielensä mukaan piirustustehtävän.
 
Kerrataan metsässä opittuja kasveja, sammalia ja jäkäliä kirjallisuuden avulla. 
Näytteistä voi tehdä myös luokkaan pienen näyttelyn.