Opetusohjelman tekeminen on saanut EU:n Life – Luonto rahoitustukea

JÄRVIPOLKU eli Syrjänalusen kierros 
Jukka Ruuhijärvi  

Syrjäalusen parkkipaikalta ryhmä kulkee Syrjänalusen laavurantaan, jossa keskusteleva lähdejärven esittely (20 min). Aloitetaan havainnosta: vesi on kirkasta, mistä se voisi johtua? Päädytään keskustellen siihen, että järvi on suuri lähde. Pohditaan pohjaveden ominaisuuksia ja muodostumista, havaitaan, että järvi on sula vaikka muut järvet ovat vielä jäässä (ei tietysti toimi muina vuodenaikoina). Siitä arvuutellen päädytään siihen, että lähdevesi on talvella lämpimämpää kuin tavallinen järvivesi, kesällä tietysti viileämpää.

Pohditaan kirkkaan veden vaikutusta järven eliöstölle. Kuinkahan vaikuttaa kasveihin (hyvin valoa), eläimiin (näkevät ja näkyvät hyvin). Jutellaan, mitä kaloja tällaisessa järvessä voisi olla (ahven, särki, hauki), mitä ne siellä syövät. Puhutaan myös siitä, mitä muuta kalat tarvitsevat (happea (ja kuinka sitä liukenee veteen), vesi ei saa olla liian hapanta), mitataan pH ja lämpötila. Selvitellään ravintoketjun pääpiirteet ja toiminta.

Kävellään Saukonojantietä Hautajärvelle (15 min). Matkalla yksi pysäys, jossa esitellään kuivan kankaan sorainen maaperä tyypillisenä pohjaveden muodostumisalueena. Keskustellaan pohjavesialueista ja siitä mitä niillä ei saa olla tai tehdä (esim. huoltoasemat), samoin pohjaveden käytöstä ja suojelusta.

Hautajärven rannassa kokoonnutaan ja koukataan sankollinen vettä puronsuusta. Todetaan että vesi on selvästi ruskeaa, kesällä sen tietysti näkee muutenkin, mutta valkoinen sanko on havainnollinen. Mistähän veden ruskea väri johtuu? Moni arvelee, että se on likaa tai saastetta, mutta eipä olekaan. Selitetään, kuinka valuma-alueen maaperästä uuttuu väriaineita (humusta), koska valuma-alueella on soita ja tuoreita kangasmetsiä sekä lehtoa (nähdään niitä ympärillä). Kerrotaan, että ruskea veden väri on Evon järvillä tavallista ja kirkkaita järviä on vähän. 

Pohditaan, mitä ruskea väri vaikuttaa. Valo ei pääse syvälle, tumma vesi lämpenee kirkasta nopeammin. Pohjalla eivät siis kasvit saa riittävästi valoa kuin aivan matalassa, pintavesi lämpenee hyvin, mutta jo parin metrin syvyydessä vesi on selvästi kylmempää kesälläkin. Selvitetään veden lämpötilakerrostuminen. Mitataan lämpötila ja pH. Kerrotaan veden happipitoisuudesta ja kerrostumisen vaikutuksista siihen (alusvedestä happi vähissä niin kesällä kuin talvellakin).

Keskustellaan vaikutuksista kaloihin ja muihin vesieliöihin. Samat kalalajit kuin Syrjänalusessa, mutta väriltään tummempia (sopeutuvat ympäristön väritykseen). Ravintoketjukin samanlainen, mutta kalojen ravintona tärkeä eläinplankton saa ravintoa myös humusveden eloperäistä ainesta hajottavista bakteereista, ei pelkästään kasviplanktonista. Muistellaan, minkälaisia otuksia eläinplanktoniin kuuluu (vesikirput, hankajalkaiset ym.), kerrotaan niiden elämänkierroista. (20 min).

Otetaan varsihaavilla järven tai alapuolisen lammikon rannasta pohjakariketta ja etsitään siitä pohjaeläimiä tonkimalla kariketta vaaleissa vadeissa. Kun jotain löytyy, niin kerätään talteen ja tunnistetaan. Ainakin vesisiiroja, malluaisia ja erilaisia hyönteistoukkia löytyy, niistä voidaan jutella, elinkierroista, asemasta ravintoketjussa jne. Jos haavi on riittävän tiheä, niin myös eläinplanktonia voi nähdä. Laitetaan haavittua kariketta ja vettä vatiin ja annetaan selkeytyä. Vesikirppuja (kesällä) ja hankajalkaisia kertyy vadin valoisaan reunaan, niitä voi tarkastella suurennuslasilla. (20 min)

Hautajärven lehto on myös hyvä paikka palauttaa mieleen puulajeja. Pienellä alueella on nähtävissä ainakin mänty, kuusi, kataja, koivu, harmaaleppä, tervaleppä, pihlaja, raita, metsälehmus, haapa. Voidaan antaa tehtäviä: etsikää tämä puu, tai etsikää esim. viiden ryhmissä jokainen oppilas erilainen puu.

Hautajärveltä lähdettäessä todetaan, että järvestä lammikkoon virtaava vesi imeytyykin maahan, koska lammikosta ei lähde vettä minnekään. Kierretään Karvalammi polkua pitkin vastapäivään. Pitkospuilla voi esitellä rämettä ja kertoa, että tällaisesta maasta järviveteen tulee ruskeaa väriä. Puron kohdalla voi pohtia, minne vesi Evolta virtaa ja mitä kautta. Kauanko matka Selkämerelle kestää (vuosia ellei vuosikymmeniä) ja kuinka vesi ”palaa takaisin”. Hakkualueen laidalla voi kertoa metsätalouden (hakkuut, ojitukset) ja miksei maataloudenkin vesistökuormituksesta ja sen vähentämiseksi tehtävistä toimista. Karvalammin lähteikössä ”löydetään” Hautajärvestä hukkunut vesi, katsotaan ja vaikka maistetaankin kuinka se on kirkastunut. Kerrotaan lähteiden ja lähteikköjen arvosta monen harvinaisen lajin elinympäristönä. Maaperän vettä puhdistavaa vaikutusta voi kertoa sovellettavan tekopohjavettä käyttävillä vesilaitoksilla. (20 min).

Paluumatka bussille tietä myöten.(10 min).